L'ajustament de corbes és el procés de construcció d'una corba, o funció matemàtica, que s'ajusta millor a una sèrie de punts de dades, possiblement subjectes a restriccions.[1] L'ajustament de la corba pot implicar o bé la interpolació, on es requereix un ajustament exacte a les dades, o el suavització, en què es construeix una funció "suavitza" que s'ajusta aproximadament a les dades. Un tema relacionat és l'anàlisi de regressió, que se centra més en qüestions d'inferència estadística, com ara quanta incertesa hi ha en una corba que s'ajusta a les dades observades amb errors aleatoris. Les corbes ajustades es poden utilitzar com a ajuda per a la visualització de dades, per inferir valors d'una funció on no hi ha dades disponibles, i per resumir les relacions entre dues o més variables. L'extrapolació es refereix a l'ús d'una corba ajustada més enllà del rang de les dades observades, i està subjecta a un grau d'incertesa ja que pot reflectir el mètode utilitzat per construir la corba tant com reflecteix les dades observades.[2]
Per a l'anàlisi algebraica lineal de dades, "ajustar" normalment significa intentar trobar la corba que minimitzi el desplaçament vertical (eix y) d'un punt des de la corba (per exemple, mínims quadrats ordinaris). Tanmateix, per a aplicacions gràfiques i d'imatge, l'ajust geomètric busca proporcionar el millor ajust visual; que normalment significa intentar minimitzar la distància ortogonal a la corba (p. ex., mínims quadrats totals), o incloure, en cas contrari, els dos eixos de desplaçament d'un punt des de la corba. Els ajustos geomètrics no són populars perquè solen requerir càlculs no lineals i/o iteratius, tot i que tenen l'avantatge d'un resultat més estètic i geomètricament precís.[3]